Adaptarea Bubuloimare
CU SÂNGE MI-AM SEMNAT NUMELE
Am auzit la radio. În cântece, puteai spune că era o miscare...
Pentru că auzeam ce se întâmplă în toată tara.
Si părea că e real peste tot, dar nu aici. Ce s-a întâmplat ?
Cum de-am rămas în urmă ?
Am locuit în această parte din Carolina de Nord toată viata.
În 1970, aceste câmpii erau acoperite cu tutun.
Cât vedeai cu ochii.
Dacă tutunul era sângele în estul Carolinei de Nord,
atunci Oxford era inima ei.
Timp de 300 de ani, tutunul a curs prin aceste depozite vechi.
Si ca sângele, a tinut oamenii în viată, negri si albi.
După ce am slujit în Vietnam si am avut multi soldati negri
în jurul meu si am terminat norma,
m-am întors acasă si am văzut doar câtiva negrii
în patrula de la circulatie, mi s-a părut putin ciudat.
Dar fiind un băiat din Carolina de Nord si crescut în New Bern,
am fost surprins, dar în acelasi timp,
mediul îmi spunea să nu fiu prea surprins.
Martin Luther King n-a fost niciodată preferatul meu,
dar l-am admirat. Mi-a plăcut pentru ce stătea tare.
Dar după ce a fost ucis Dickie Marrow,
nimeni n-a mai crezut asta. Eram gata să tăbăcim funduri.
Bazat pe o poveste reală
Ce e ?
Vezi ? Ti-am spus că bunica Jessie e bogată.
Cred că valorează vreo 10$ sucurile.
O să iau unul. N-o să observe că lipseste.
Vern, Tim, veniti afară să vă luati la revedere de la bunica.
- Vernon. - Ne luăm la revedere, Mama Jessie.
Vernon, înainte să pleci, vreau să vorbesc ceva serios cu tine.
Dacă băietii au spart ceva, stii că rezolvăm.
- Pa, bunico. - Pe curând, bunico.
Bine, ultimul. Cred că suntem gata.
Martha, i-am cerut Vidaliei să pregătească un cos de mâncare
pentru călătorie. Poti să vezi dacă e gata ?
Sigur.
Vernon, stiu că tu crezi că poti vorbi în felul tău
indiferent de situatie, dar Oxford nu e ca si Biscoe.
Ei sunt mai fixati în căile lor.
Nu-ti fă griji, Mama Jessie. Domnul încă nu ne-a părăsit.
Nu pentru Domnul îmi fac griji, Vernon.
S-o luăm din loc, Tyson-ilor. Îmbarcarea !
- O să-mi fie dor de tine. - Nu uita să-mi scrii, auzi ?
Asa o să fac. O să-mi fie dor si de locul ăsta.
Bine, scumpo. Pa.
- Pe curând, Mama Jessie. - Pa, bunico !
Vernon, ai grijă.
- Nu vreau să plec. - Nici eu.
Haideti, oameni buni. Plecăm într-o aventură.
Bună dimineata, doamnelor si domnilor.
Am spus bună dimineata, doamnelor si domnilor.
Bună dimineata.
Bun venit la engleză, nivelul 3. Mă numesc Dl Chavis.
Si sunt profesorul vostru. Întoarce-ti cu mine la pagina 15.
Vorbim de Ralph Ellison.
- Dle. Chavis. - Da.
Chiar îl cunoasteti pe Stokely Carmichael, "Pantera Neagră" ?
Da. Îl cunosc.
Când am fost la UNCC, l-am auzit vorbind la întrunirea studentilor.
- Si te-au lăsat să asculti ? - Da. Eram seful Uniunii Studentilor.
Si m-am gândit c-ar fi o idee bună ca oamenii să audă ce are de spus.
Ce e Uniunea Studentilor ?
În mare e o organizatie de studenti, un loc de întâlnire,
se discută idei, se cer schimbări.
Alte întrebări înainte să începem ?
Da. De ce ai vrut să te întorci în Oxford ?
Sigur pretul făinii e bun ? Pot să-l iau de la AP
cu 50 de centi mai ieftin.
Atunci du-te încă o milă si jumătate si cumpără de acolo.
Pot primi o plasă, te rog ?
De ce avem o casă cu mobila deja în ea ?
Pentru că e a bisericii, dragă. Nu e a noastră.
Vă amintiti de cea în care mobila era acoperită cu plastic ?
Asta a fost demult, pustiule.
Vernon, e frumos.
Sper doar că n-au redecorat locul complet.
Măcar o dată as vrea să-mi vopsesc singură casa.
Bine, oameni buni, să vă purtati frumos.
Să mergem, Tyson-ilor.
Reverend Tyson ! Bună. Tu trebuie să fi Martha.
Eu sunt Isabel Taylor si din partea doamnelor
din Prima Biserica Metodistă, bun venit în Oxford si în noua casă.
Stiam c-o să ajungeti târziu, asa că am adus câteva lucruri
ca să aveti ceva pentru cină.
Multumim. Totul arată minunat.
Am vopsit toată casa si am refăcut draperiile.
Nu trebuia.
Nu vreau să fiu grosolan, dar vă rog să mă scuzati.
Dar voi doamnelor, simtiti-vă libere să rămâneti cât doriti.
Ne vedem duminică.
Sigur n-aveti nevoie de ajutor la despachetat ?
Nu, multumesc. Mă descurc. Pa.
Doamne, nu din nou.
Intră.
- Doamnă Tyson ? - Da ?
Bună. Mă numesc Roseanna Allen.
Sunt prietena Vidaliei, care lucrează pentru mama ta.
A spus că poate aveti nevoie de ajutor.
Roseanna, esti trimisă de Domnul.
- Ben, tu esti ? - Da, eu sunt, mamă.
Bine. Cina e gata.
Si peste tot vedeai picioare coborând pe hol,
si pe el urmărindu-l.
- Îmi urmăreai copilul ? - Încercam să-l prind.
Ati fi surprinsi să vedeti cât de rapid e.
- Era supărat c-a spart vaza. - Sstii de când aveam asta, totusi ?
- Ti-am dat banii pentru... - Haide, mai la...
Ai văzut-o pe Mary Catherine Chavis la scoală ?
Încă e acolo ? Era dură.
Tot nu înteleg de ce n-ai acceptat oferta de a-ti începe
doctoratul imediat. E mereu mai bine să începi si să termini cu el.
Nu stiu. Copiii ăstia de la Mary Potter, o să-l facă pe Ben
să absolve scoala mai repede decât o bursă.
De fapt, mă gândesc să fac ceva cu timpul meu.
- Serios ? Ce anume ? - Să redeschid Ridley Drive-In.
Să deschizi locul bunicului ? De ce ?
Cred că e nevoie.
- Pentru cine e nevoie ? - O să vedem.
- Cum arată ? - E bine.
Tata iubea acest loc.
Ăsta poate fi PHD-ul tău.
- Bună dimineata. - Neata !
Pentru cei care v-ati întors de după Cortina de Fier
sau poate ati călătorit pe undeva sus prin Himalaya
unde serviciul de telefonie nu e asa bun,
mă numesc Vernon Tyson, noul vostru pastor
aici la Biserica Metodistă Oxford.
Vreau să multumesc celor care au primit-o pe sotia mea, Martha
si pe cei 4 copii ai nostri, Vern, Tim, Boo si Julie,
cu bratele deschise si ne-au făcut să ne simtim bineveniti.
Să ne rugăm.
Tată, trăim în vremuri grele care ne provoacă credinta
în circumstante noi si chiar dificile.
Dă-ne puterea să discernem binele de rău
si puterea de a-i iubi pe toti oamenii, de toate rasele,
pentru că în ochii Domnului, toti suntem egali.
În Numele Tău sfânt ne rugăm. Amin.
Amin.
Dnă. Alwin, sunt Reverendul Tyson.
Te-am auzit la radio. Ai o voce frumoasă.
Multumesc, doamnă.
Sigur, de obicei n-am încredere în predicatorii cu voce frumoasă.
Au tendinta să se creadă cineva.
Dar apoi am auzit predica ta despre negri si m-am răzgândit.
M-am gândit că fie e un om cu dispret total pentru cariera lui,
sau e unul din cei mai curajosi predicatori pe care i-am auzit.
Oricum, nu era plin de el.
Nu sunt sigur dacă sotia mea ar fi de acord cu asta.
- Trebuie să fie o femeie bună. - Este.
- Copii ? - Doi băieti, două fete.
Bine.
Stii, pastore, sunt membră a acestei bisericii de 87 de ani
si am văzut 20, 22 de pastori stând la amvonul acela,
unii buni, unii nu asa buni.
Dar toti se împărteau în două grupuri.
Fie erau preoti, fie erau profeti.
Preotii ne spuneau lucrurile încurajatoare ce voiam să le auzim.
Profetii ne provocau cu lucrurile dificile pe care trebuia să le auzim.
Tu de care esti ?
Încerc să fiu câte putin din amândouă.
Pastore, în vremurile astea cred că va fi foarte greu
să fi amândouă.
Omule, trebuie să punem la cale o echipă de baschet.
De ce ? De ce nu mergeti în parc si jucati ?
- Ce-i asa amuzant ? - Au pus garduri peste tot.
Cum adică ? Ce tot vorbiti ?
Garduri, omule. Au pus garduri să ne tină departe de cartierele lor.
Omule, nu te uita asa. Stii cum se schimbă lucrurile aici.
Un pas înainte, doi înapoi.
Spune-mi ce negri lucrează la un magazin din centru.
Numai dacă au o mătură în mâini.
Sau au un frate la politie.
E aici de 4 ani si încă n-are voie să aresteze albi.
Si ce-o să faceti în legătură cu asta ?
Rahat. Oamenii vor să schimbe centrul de ani de zile.
Si nu s-a schimbat nimic.
Da. Sunt de acord cu tine, Eddie. N-o să se întâmple nimic
decât dacă faceti să se întâmple.
Nu spune nimeni că nu lucrezi din greu, Robert.
Isuse. Lucrezi ca un sclav.
Doar că unii din centrul orasului vor să se asigure că ai sub
control lucrurile aici, atâta tot.
Spune-le acestor tipi să nu-si facă griji pentru investitia lor.
Nu se pune nimeni cu mine aici.
Am prieteni care mi-au garantat asta.
Masina de schimbat e goală în spălătorie.
- Bună, dle. Watkins. - Larry, ce faci, fiule ?
Bine, domnule !
Să aveti o zi bună.
- Bună. - Ce-ti trebuie ?
Eram în trecere, să văd magazinul, merit să-mi fac o tunsoare.
- Nu. - Nu ? Ce nu ?
- Trebuie să-mi fac programare ? - Nu.
Nu tund negri aici.
Bine. Nicio problemă.
Mă duc la cineva din oras pe care-l cunosc.
Să aveti o zi bună.
Stii ceva, Robert ? Faci treabă bună pe aici.
Dacă nu mori de atac de cord încercând să mergi mai departe
si îti controlezi temperamentul, ai putea să devii bogat.
Nu-ti fă griji pentru mine, Billy. O să mă descurc.
Următoarea comandă, o cerere de la Mike Taylor
pentru un semn de oprire pe drum încoace.
- Neil, aplicarea e în ordine ? - Da, am fost si am verificat.
Atunci înaintez o motiune pentru a-i da drumul.
- Motiune. Secondată. - Toti pentru ?
Împotrivă ? Motiune acceptată Următorul subiect.
Restaurarea terenurilor de baschet din parcul orasului.
- Dle. Chavis, e cererea ta ? - Da, Onorată Instantă.
Îmi pare adresată direct mie.
Din păcate, dle. Chavis, nu noi suntem corpul jurisdictional
căreia trebuie să i te adresezi,
ci Comitetului Recreational Orăsenesc, care se întâlneste
în prima marti a fiecărei luni.
- Am făcut asta, Onorată Instantă. - Poftim ?
Am înaintat cererea Comitetului, dar pentru că nu tine niciodată
un forum în întâlnirile lui nu pot vota această cerere.
- Poate ai noroc luna viitoare. - Domnule Primar,
Comitetul n-a mai tinut un Forum din 1964, care, fără coincidentă,
a fost anul Actului Federal pentru Drepturi Civile.
Poate e asa, dar nu putem face nimic în legătură cu asta.
De fapt, puteti, Onorată Instantă.
Bazat pe carta orasului, dacă un comitet nu are forum
mai mult de 6 luni, atunci se poate ca acest consiliu să cheme la vot.
- Neil ? - Are dreptate, Onorată Instantă.
Dar numai dacă este un forum prezent se poate cere votul.
Onorată Instantă si oameni buni,
îmi pare rău, dar am uitat că trebuie să plec devreme azi.
Si eu trebuie să plec devreme, Onorată Instantă.
Asta ne lasă fără forum.
Amânat.
Cum a fost ?
Ce-i cita Frederick Douglas tatălui tău era mereu
asa de tandru ?
- Puterea nu recunoaste nimic... - Fără o cerintă.
Da, eu am cerut ceva. Puterea s-a rostogolit peste mine.
Nu cred că Frederick Douglas se astepta ca puterea
să se producă la prima încercare.
Cred că nu.
- Odihneste-te, fiule. - Noapte bună, mamă.
- Un pachet de Rx menthol. - Ce-ncerci să tragi, băiete ?
- Sunt pentru mama, domnule. - Da ?
Atunci ar trebui să stie că sunt 35 de centi.
De ce i-ai spus că sunt pentru mama ta ?
Pentru 35 centi, l-ar fi vândut pe Isus pentru un pachet de tigări.
Ce naiba ? Negroteilor, ce faceti în cartierul nostru ?
Ce faci ?
Ar fi bine să vă mutati fundurile negre de aici
înainte să venim acolo să le tăbăcim !
Fugiti !
Acasă cu tine. Acum.
Multumesc, Roseanna. Era să mă omoare !
- Si de ce ar face asta ? - Jebbie a aruncat cu piatra în el.
- N-am aruncat-o eu ! - Nu pare c-ai încercat să-l opresti.
Du-te si schimbă-te.
Si scoate tigările din buzunarul de la spate înainte
să ajungă mama ta acasă.
Multumesc, Roseanna. Noapte bună.
Ne vedem mâine.
- Ce-o să faci ? - Te iau la plimbare, pustiule
Tată ? Când o să vorbesti cu mine ?
Nu vorbesc, pustiule. O să-ti arăt ceva.
Ce e, tată ?
- E un cort de evanghelizare ! - Tim. Nu e asta.
Lumina lui Isus. Pentru Dumnezeul nostru.
Lumina lui Isus.
Lumina lui Cristos.
Lumina lui Isus. Izbăvire.
Noi suntem cei alesi. Prin focul Crucii de la Calvar
si straja si purtătoarea luminii,
împreună au dat nastere stelei.
Pentru Dumnezeul nostru.
Fie ca cercurile de lumină să prindă viată.
Lumina lui Cristos.
Vrem să curătăm si să purificăm virtutile noastre
arzând viciile prin focul Cuvântului Său.
Onoare, adevăr, loialitate, puritate.
Pentru Dumnezeul nostru.
Vreau să plec, tată.
Vreau să plec acasă acum.
Fie ca cercul să devină o reprezentare vie a ordinii noastre
în întunericul lumii.
Când am văzut crucea, am crezut că totul era bine.
Răul poate fi uneori greu de recunoscut.
Se ascunde în lucruri normale. În oameni care crezi că-i cunosti.
Dar recunoasterea răului nu e partea cea mai grea,
ci să-i stai împotrivă, chiar dacă nu stă nimeni.
În esentă, calitatea alegerilor determină calitatea vietii noastre.
Tradus, înseamnă că probabil trebuie să muncesti mai mult.
Multumesc.
- Dr. Proctor, sunt Vernon Tyson. - Reverend Tyson ? Te rog.
Sunt pastor al Bisericii Metodiste Oxford.
V-am auzit predicând anul trecut în Carolina de Nord
la Consiliul Bisericilor. Ati avut un discurs magnific.
Multumesc, pastore Tyson.
Bănuiesc că nu e singurul motiv pentru care ai venit la mine.
Asa că a spus da. O să iesim din oras împreună.
- S-ar putea să ai dreptate. - Cred că exagerezi.
Spun doar că sunt oameni în orasul ăsta care cred
că lucrurile s-au miscat foarte repede într-un timp scurt
si poate trebuie să încetinească putin.
Dacă se deranjează cineva să întrebe negrii din orasul ăsta,
îti vor spune că lucrurile merg chiar îndărăt.
Oricum, nu crezi că trebuia să consulti Comitetul Executiv
înainte să-l inviti să vorbească ?
Dr. Samuel Proctor e unul din educatorii de elită din America.
Cu atât mai penibil va fi să mergi înapoi să-i spui
că nu-l lasă să predice.
- Ei ? Care ei ? - Stii bine cine sunt ei.
Ei ne pun pâine pe masă.
Stiu ce fac, Martha. Ai încredere în mine.
Promite-mi că-mi dai 24 de ore să încep să împachetez.
Binecuvântează această mâncare pentru hrana trupurilor noastre.
Bunătatea si îndurarea Ta să fie peste noi
si cu cei mai putin norocosi. În Numele Tău sfânt. Amin.
Amin.
Nu. Răspund eu.
Reverend Tyson. Bună, John.
Da, de fapt, stăteam jos...
Da, sigur, m-as bucura să ascult.
Înteleg.
Îmi pare rău că simti asta, dar mă tem că nu pot.
Nu.
Reverend Tyson.
E adevărat că ai invitat un negru să predice în biserica noastră ?
Cine e ?
Dacă e asa, o să regreti.
Cine e ?
Luptă ! Luptă !
Opriti-vă ! Opriti-vă !
Tim Tyson ! Ce faci ?
L-a numit pe tati iubitor de negri.
Tatăl tău n-are nevoie să fie aparat.
Nu-l apăram, mamă. Am încercat să nu fiu rău.
Rău ?
Tata spune că cel mai rău lucru pe care-l pot face
e să nu fac nimic.
Dragule.
Dorothy. Am venit imediat ce am auzit. Cum e Joe ?
- O să fie bine. - Slavă Domnului.
Vernon, n-o să vrea să te vadă când iese.
Vernon ? Tu esti ?
Vernon ?
A sunat Dick. Au programat întâlnire de comitet la 7:00.
La ce mă gândeam, Martha ?
Chiar am crezut că pot schimba eu totul ?
Nu schimbi nimic, singur.
Sunt aici.
Stai pe pozitie.
- Bună seara, tuturor. - Pastor Tyson.
- Jack, dle. Pink. - Vernon.
Dick.
Bănuiesc că suntem aici din cauza invitatiei ce am făcut-o
Doctorului Samuel Proctor de a vorbi duminica asta.
De ce ai făcut asta, Vernon ? Oamenii ce vin în magazin
mă întreabă ce fel de barcă conducem aici.
Vor să stie dacă chiar am invitat un predicator negru
să stea în amvonul nostru ?
- Si ce le-ai spus, Jack ? - Că au auzit gresit.
Niciun profesor negru nu vorbeste în biserica noastră.
- Jack, de ce naiba spui asa ceva ? - Pentru că ăsta-i adevărul, Thad !
Vernon, nu spune nimeni că e perfect aici,
dar avem relatii bune cu comunitatea de negri.
Nu-i timpul să tulburăm lucrurile.
Care e timpul potrivit, Dick ? De acum într-un an ?
De acum în 5 ani, Doug ? Asta sună bine ?
Când absolvesc băietii vostri liceul ?
De acum în 10 ani ? Începe să sune a lucru.
De ce nu lăsăm generatia următoare să rezolve asta ?
Dacă acest om vorbeste duminică, va fi o rupere
care va scinda biserica.
Merită să dezbinăm biserica ?
Poti pune capăt cu un telefon, Vernon.
Sună-l si spune-i să nu vină.
Trăim dedesubtul unui stăvilar, domnilor, un stăvilar care tine
300 de ani de greseli. Puteti spune că acest stăvilar
nu se va rupe, ce vreti, dar când va veni ploaia
si stăvilarul va ceda si tot răul va năvăli inundând,
n-o să aveti timp să fugiti spre înăltimi.
Acum e timpul.
De asta l-am invitat. Si de asta nu sun nicăieri.
Frumos si bine, Vernon, dar asta e biserica noastră
si tu n-ai dreptul să faci asta.
De fapt, Jack, am. Si tu mi-ai dat dreptul.
Asta e Cartea Disciplinei Metodiste.
Defineste regulile care guvernează denominatia noastră.
Si spune :
"Pastorul bisericii poate determina numărul si natura slujbelor
tinute în sanctuar."
Si momentan, încă sunt pastorul acestei biserici.
Dacă vedeti lucrurile diferit, sunati-l pe Ep. Grayson Tullis
si anuntati-l.
De altfel, am o treabă de făcut mâine, domnilor.
Si sper să vă văd pe toti acolo.
Reverend Tyson ?
Nu m-ai întrebat niciodată despre ce o să vorbesc.
Nu, domnule. Nu cred că e treaba mea.
Multumesc.
Înfruntăm leii ?
Am venit azi la voi să vorbesc despre o problemă importantă.
Ceva ce unii din voi n-ar vrea să audă.
Dar e un subiect care ne afectează.
Sunt presedintele A&T din Carolina de Nord,
o universitate de negri de aproximativ 4.000
de tineri si femei remarcabile.
Printre multele realizări, e programul de fotbal.
Ieri, antrenorul meu a venit la mine
Mi-a spus că cel mai bun fundas pe care l-a văzut e în New Bern.
Tatăl si fratele lui au venit amândoi la A&T.
Dar când antrenorul meu a venit să-l recruteze,
a spus că nu vine la A&T.
A spus că merge la scoala Chapel Hill,
că joacă pentru Tarheels.
Au o scoală mare acolo, bani multi, stadion mare
si el joacă pentru ei.
Apoi bietul meu antrenor a condus până în Kinston
să vadă un atacant de 120 de kg pe care-l au
la liceul de negri de acolo.
Un tânăr exceptional, note bune, dar a spus
că nici el nu vine la A&T.
Că mama lui vrea să joace pentru N.C. State
si să poarte rosul si albul de la Wolfpack.
Când antrenorul a terminat s-a uitat la mine înfrânt
si a spus, "Îmi pare rău, dar o să ne luptăm anul viitor
pe terenul de fotbal si probabil în anii ce vin."
N-am văzut un om mai trist.
M-am dus, i-am pus mâna pe umăr si i-am spus,
"Vezi, asta e problema cu toată integrarea asta, antrenorule,
ăsta e pretul pe care trebuie să-l plătim."
Subiectul nostru de azi vine din cartea lui Ioan.
Willie Mae ? Asculti la radio ?
Willie Mae ?
Tati !
Ce-ti dau să mănânci acolo, băiete ? Ai devenit mare.
Gândaci.
Dă-ti asta jos, frumosule
Ce faceti ?
Arăti grozav.
Asta e doamna Mary Catherine ?
- Ce faci, fiule ? - Dle Yancey, multumesc că ati venit.
- Arăti grozav. - Multumesc, domnule
- Cresti ca iarba, dar arăti grozav. - Multumesc. Ne vedem.
Ce faci, omule ?
- Fanny. - Bună, dragule, cum esti ?
- Mă bucur să te văd. - Si eu. Ne vedem imediat.
- Bună, Roseanna. - Bună.
- Arăti minunat. - Mătusă Roberta.
- Dă-mi putin zahăr. - Da, da.
Dickie, am avut grijă de Willie Mae si de fete pentru tine
- Cum ai avut grijă de mine. - Da.
- Acum e rândul tău. - O să am. Promit.
Bună, scumpo.
Betsy, nu l-ai lăsat să se atingă de mâncare, nu ?
Măi, măi, măi. Ce-a cărat pisica înăuntru.
- Cum e viata la uzina de cauciuc ? - E bine. Încep schimbul târziu
săptămâna viitoare, dar nu sunt prea interesant de asta.
Bine. Mă poti ajuta la magazin în timpul liber.
Ai pus lantul la remorca de la barcă, cum ti-am spus ?
- Da. - Ar fi bine a fie asa.
Treci cu vederea asta si când te întorci barca nu mai e.
Am pus lantul. Barca va fi acolo când ne întoarcem.
Ca atunci când n-ai tras zăvorul la usa din spate
si ne-au golit magazinul.
A fost un accident. Am avut grijă de asta.
Da, când a fost prea târziu. Trebuie să-ti folosesti mintea.
Da, domnule.
Betsy a mers la doctor azi. Copilul e bine. Totul e în regulă.
Poate după ce se naste copilul o să veniti mai des pe aici.
Esti pregătit să fi bunic ?
- Esti pregătit să fi unchi, băiete ? - Nu-mi place nici să fiu frate.
Du-te sus si împachetează-ti lucrurile, atunci.
Îl vezi pe dl Fox ? Si el are nevoie de somn, ca tine.
Bine ? Atunci culcarea. Ne vedem la dimineată.
Ce-ar fi să-l găsesti pe Boo să jucăm niste cărti ?
Stiu că vrei să recuperezi. Eu o să fiu bine.
- Mă întorc în scurt timp. - Astept.
Du-te.
- Cine-i acolo ? - Sunt Dickie, Fanny. Ce mai faci ?
Mă învârt pe aici. Dacă îl cauti pe Boo, nu e aici.
Cred că e la Patru Colturi. Dacă mergi acolo, îmi aduci
o apă minerală rece ? Mi-e cam sete.
Sigur.
Si nu te băga în probleme. Adu-mi apă imediat aici.
Da, doamnă.
Bun. Am scos gunoiul si si am coborât cutiile. Altceva ?
Da. Du-te si închide frizeria.
- Cât mai stăm aici ? - Până stinge bătrânul luminile.
A închis ?
Pariez că e ultima dată când mai vine Roger la cină.
- Dickie. Tu esti ? - Da, doamnă Downing.
- L-ai văzut pe Boo ? - Nu, omule. Nicăieri.
Bine.
Bună, fetelor. Arătati bine în seara asta.
Aici se întâmplă tot ?
Nu pot să cred că stati singure aici.
Negrule ! Hei, tu ! Vorbesti cu nevastă-mea.
Omule, ascultă, vorbeam doar cu surorile de aici.
Sigur.
Omule, linisteste-te. Vorbeam cu surorile de aici.
Vorbeai pe naiba.
- Omule, ce faci ? - Îti arăt eu ce fac.
Larry, nu !
Încetează ! Larry, termină !
Încetează !
Esti nebun, omule !
Are cutit !
Dickie ! Dickie, fugi !
Unde-i focul ?
N-am făcut nimic !
Bine, omule. M-ai prins.
Să uităm de asta. M-ai prins, omule.
Opreste-te înainte să-l omori !
Ar fi bine să te întorci în casă, femeie !
Mergeti si încuiati magazinul.
O, Doamne.
Doamne, Dickie.
Frate, adu o masină Du-te si adu o masină !
Dragă, trebuie să-l găsim. Tu uită-te aici.
Doamnă, opriti-vă. Nu puteti intra acolo.
Dickie, sunt Roberta. Sunt aici, scumpule.
Doamnă, trebuie să pleci.
O, Doamne ! Ce ti-au făcut ?
Îl vor duce la Spitalul Duke.
Nu mă duc la nicio sectie nenorocită de politie.
Nu vor asculta o iotă din ce am de spus.
Boo, te duc eu.
Nu se pune nimeni cu noi.
Cine-i la birou ? Dă-mi să vorbesc cu el.
Dale. Da, sunt Billy Watkins.
Am înteles că s-a tras în seara asta lângă magazinul dlui. Teel
la Patru Colturi.
Da. E cu mine.
Îl aduc putin mai târziu. Apreciez.
- Mai aveti oameni treji în Berea ? - Da.
Sunati-i. Spuneti-le c-o să stati cu ei o vreme.
- Ce vrei să fac eu ? - Du-te sus. Ia-ti o fată de pernă.
Umple-o cu toti banii pe care-i poti duce. O să ai nevoie de ei.
Scuză-mă, Sergent. El e William Chavis.
A fost împuscat în seara asta de dl. Robert Teel.
Dl. Teel si fii lui l-au ucis pe Dickie Marrow.
Dl. Chavis a fost martor si ar vrea să raporteze crima,
propriul atac si cere mandat de arestare pentru dl Teel.
Luati loc.
Tot acest timp cât a fost la serviciu,
m-am rugat să nu i se întâmple nimic.
M-am rugat si m-am tot rugat.
Cineva trebuia să-mi spună că trebuia să mă rog
să nu fie împuscat în orasul lui natal.
Nu pot face nimic.
Haide, Boo. Să mergem acasă.
John, doar ce am auzit. Ce pot să fac ?
E prea târziu, Vernon. Prea târziu.
Du-te acasă.
Frumoasă. Ce aproape.
- Unde ati fost ? - Acasă. Ati auzit ?
Daddy, Roger si ei au împuscat un negru.
De ce ?
A spus ceva că nu trebuia sotiei lui Larry, Judy.
Tim Tyson. E gata cina.
- Ce avem ? - Nu anunt meniul prin cartier.
Intră acum.
Eu sunt.
Tată. O să fie totul în regulă ?
Culcă-te, pustiule.
Hei, veniti.
Liniste, vă rog.
În dimineata asta, am trimis o telegramă la biroul Guvernatorului
informându-l despre evenimentele de aseară,
la fel si intentia mea de a declara starea de urgentă
si impunerea stării exceptionale pentru toti cetătenii
de la 7:30 seara până la 6 dimineata, începând de azi.
În plus, am cerut de la el asistenta Trupelor Speciale
pentru a ajuta la stabilirea stării speciale.
Si mai important, pentru a restaura un mediu sigur,
si pasnic pentru auditia de mâine
si pentru procesul din lunile ce vin.
- Toti cetătenii pe curu' meu ! - Pe naiba.
Toată făcătura asta nu-i decât o prefăcătorie Fără Negri Noaptea.
Puteti avea...
tot ce puteti lua.
- Asa e. - Da, dle Chavis.
Dar puteti păstra numai ce puteti tine.
- Asa e. O să păstrăm ! - Ce, Darrel ? Berea, tigările ?
Crezi că de asta sunt aici Trupele Speciale ?
Pentru că ati spart ferestre si ati furat niste chestii ?
Ba nu. Vreti să stiti de ce sunt aici ?
Sunt aici pentru că aseară, când ati mers pe străzi,
ati luat ceva mai valoros decât vă puteti imagina.
Ceva pentru care familiile noastre au luptat ani întregi.
Vorbesc de egalitate.
Si nu vă vor lăsa s-o păstrati fără luptă.
- Eu nu dau înapoi. - Nici eu.
Bine.
Dle. Chavis !
Dle. Chavis, unde pleci ?
Veniti !